Виктор Юго
Изкуството и народът

Превод от френски: Пенчо Симов, 1978

chitanka.info

Изкуството е радост, слава.

Във буря гръмко прозвучава,

след нея ярко грее пак;

света към светла участ води

и от челото на народа

блести като звезда сред мрак.

Изкуството е песен жива

с мелодия миролюбива;

градът я пее на степта,

мъжът я пее на жената

и гласовете на душата

във хор подемат песента!

Изкуството със мисли верни

громи навред окови черни!

Изкуството е смел войник,

и Рейн, и Тибър покорява;

безправния свободен прави,

а пък свободния — велик!

О Францийо непобедима,

запей така, че мир да има

под слънчевия небосвод!

Гласът ти, радостен, омаен,

надежда за света сега е,

мой роден и велик народ!

Запявай сутрин, пей, когато

проблесне залезът сред злато:

след труд веселие ехти.

Осмей, което си отива,

възпявай любовта красива,

възпей и свободата ти!

Възпей Италия[1] свещена,

възпей и Полша повалена,

Неапол, цял облян във кръв,

Унгария, която крее…

Потисници! Народът пее

понякога с гласа на лъв!

[1] Възпей Италия… — Споменават се страни, в които вилнял свиреп терор след потушаването на революционната вълна през 1848–1849. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.